Жан дьо Лафонтен
Гарванът, които поиска да подражава на орела

Превод от френски: Тодор Харманджиев, —

chitanka.info

Орелът, вкопчил с нокти, понесе тлъст овен,

а гарванът, загледал го нагоре,

макар по-слаб, но не по-малко настървен,

намисли същото да стори.

Той над овните покръжи,

от тях най-угоения избра и наближи,

то бе овен за жертвоприношение —

и неслучайно бе оставен за курбан.

А гарванът си каза, алчно в него взрян:

„Ти хранен си като за мене —

как много ми харесваш, какъв си угоен!

От теб чудесен пир ще стане!“

И спусна се над него, на стръв полакомен,

със ноктите си да го хване.

Но тежък е овенът, грамаден е… и как

да го преграбчи със краката?

А руното — дебело — изпоплетен гъсталак,

като на Полифем брадата.

Заплете нокти гарванът във руното така,

та сякаш бяха му зараснали краката.

Дойде овчарят, хвана го и взе го във ръка,

в кафез го тури — за играчка на децата.

Със мярка всичко бива, това ни е познато:

не става от хайдучето изведнъж крадец.

А примерът понякога опасно изкушава

и затова е казал някакъв мъдрец:

„Мухата се оплита, де бръмбарът минава.“

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.